Det er adopsjonsdag.
- Hva? - Hei, kompisen.
- Det er spisestuedag, Owen. - La meg se den kalenderen.
Begynte du ikke nettopp i den jobben?
I tre måneder har han gått tur med de hundene.
Jeg har valgt en fra dyrepensjonatet.
- Bra for deg. Super jobb. - Ja, det er topp. Supert.
Kan vi snakke sammen et øyeblikk?
Synes du ikke det er bedre
å vente til etter vi har flyttet til det nye stedet før vi får hunden?
Jeg tenker bare på hunden. Så han ikke må bli kjent med et nytt hus,
et nytt nabolag og alt det andre nye.
- Vi hadde en avtale, mamma. - Det hadde vi. Helt klart.
"Den beste måten å oppnå dine mål på er å legge en plan, jobbe hardt
og alltid fokusere på premien."
- Det er et presist sitat, ikke sant? - Jeg vil ha premien min.
Skal vi dra alle sammen til dyrepensjonatet midt på dagen da?
Dette blir helt topp for han, ikke sant?
En liten kompis er akkurat det han trenger.
Det er best jeg legger frem noen aviser.
- God morgen, Ms Ryan. - Mr Baker.
Barbara Ann hadde en rastløs natt. Jeg vil ikke at hun skal overanstrenge seg.
Hold henne på gresset. Det varme fortauet er for røft for hennes sarte labber.
Stå stille, Wilson. Det er bare meg.
Owen, han hadde diaré i natt.
Følg med på det for meg og la meg vite om ting blir fast.
Ikke noe problem.
Vær flink nå, Nelly, og ikke la de store hundene tråkke på deg.
- Jeg skal passe på henne, Mr Leone. - Det vet jeg du gjør.
- Ha det. - Ciao.
- Vil du ha den? Kan ikke få den. - Utpsyking.
- Connie, her er kjæresten din. - Direkte fra Rareby.
- Stilig. - Kutt ut.
God morgen, Frankie, Fred.
God morgen. Taper.
Gi meg et avskjedskyss, Shep.
- Blir du med i dag? - Vi skal til svømmebassenget.
Flink bisk.
- Jeg lukter bæsj. - Jeg lukter det også.
Wilson.
- Han tar på det. - Motbydelig.
- I det minste er den fast. - Connie, kom an.
- Ekkelt. For en frik. - Hvorfor går han med teite klær?
Får ikke du den nye hunden din i dag?
Jeg vil vel ikke se stort til deg mer.
Men du skal fremdeles lufte Shep, ikke sant?
Ja, jeg ser deg da,
men ellers kommer jeg til å være opptatt
med å dressere han, bli venner med han og alt det der.
- Connie, opp med farten. - Ja, opp med farten.
Ha det gøy i bassenget.
- Dette er Bob fra løshund-patruljen. - Sett i gang, Bob.
Jeg skal finne og innbringe en vill ruhåret terrier.
Fikk en etterlysning etter en vill ruhåret terrier.
Kan være en prærieulv. Jeg utelukker ikke prærieulv.
Kan være enda en gal dachs.
Hvor kom du fra?
Vent. Stopp.
Har deg.
Så skjønn. Se på han.
- Du er så pen. - Kom til mamma.
- Det er noe galt med han. - Han er ondskapsfull.
Gi meg noen kyss. Jeg vil også ha litt kjærlighet.
Skatten, du biter.
Noen skal snart møte sin nye bestevenn.
Er du sikker på at dette er den riktige, Owen?
Det er din avgjørelse.
Jommen. Han er interessant.
Lille fange.
Der er mannen. Fortalt foreldrene dine om basketaket i dag morges?
Owen hjalp meg å fakke den tøffe bastarden.
- Tøff? Er han en løsbikkje? - Ikke noe navneskilt.
Bare den rare lille stenen. Han er sunn og frisk.
- Han virker bekymret for noe. - Forståelig. Hans dager er talte.
- Hva mener du? - Innstillingen. Blir ikke særlig populær.
Innstillingen?
Du vil ikke avlive han, vel?
Hubble. Ta det med ro.
Fot. Hubble.
Hubble, ta det med ro. På plass.
Hubble, nei. Rolig, gutten.
- Hei, Mr Leone. - Hei der.
- Hvem er dette? - Han heter Hubble. Jeg fikk han nettopp.
Hallo, Hubble.
- Nei, Hubble. - Det er greit.
- Jeg er en fremmed for han. - Hvor er Nelly?
Hun liker å lese overskriftene.
Rolig. Beklager.
Jeg må dressere han.
Lykke til med det.
OK, Hubble. Første dag, gjør ditt beste.
Greit.
Sitt.
Flink bisk, Hubble.
Greit. Bli der.
Bli der.
Han er kvikk.
OK, geniet, hva med å rulle seg rundt?
Spill død?
- Men han er skikkelig smart, pappa. - Det er strålende.
Nei, jeg mener at han er for smart.
O, jeg beklager å måtte si dette,
men alle tror de har den smarteste hunden i universet.
DET INDRE LIVET TIL HUNDER
"Kjærlighet og lojalitet."
Det er greit, Hub.
Greit. Vi tar den tiden vi trenger.
Å, nei, det gjør du ikke.
Her, bisken.
Hubble.
På salg denne uken hos Andersons, ferske, modne ferskner.
Vi er hit-stasjonen din, GALE GA-LE, gale etter klassisk rock.
Nå skal jeg skal fortelle at det skjer mirakler hver eneste dag i vår verden...
Her, bisken.
Her?
Det var en merkelig drøm.
Et mareritt, spør du meg.
Tester. Én, to, tre, tester.
Ikke send meg det blikket.
Nei, ikke det blikket heller. Bli der.
Hører du meg?
Er du sikker?
Snakk.
Pokker ta. Hvordan kunne jeg la dette skje?
Ikke vær redd. Jeg er Canid 3942.
Skatten.
Var det deg? Det er best du er oppe og klar for dagen.
Ikke si noe.
Du kan ikke glemme de andre hundene bare fordi du har Hubble.
Prosit. Noen er littegranne forkjølet.
Stakkars liten.
Opp med farten, O.
Kan vi binde henne fast ute?
- Lærte du akkurat å snakke? - Her kommer spørsmålene.
La oss bare si at hørselen din nettopp ble bedre.
Å, himmel. Hvordan er dette mulig?
Å, jommen. Jeg har ikke tid til å dressere deg akkurat nå.
- Bare før meg til dine ledere. - Ledere?
- Hundene som går tur med deg. - Jeg går tur med dem.
Ja visst gjør du det. Jeg skal komme til bunns i dette.
Vent. Er jeg den eneste som forstår deg?
Det var et stort feiltrinn, det var ikke ment å skulle skje.
Du må aldri fortelle noen om dette. Skjønner? Dette var en kjempetabbe.
Det er uansett ingen som vil tro meg. Hunder begynner ikke bare å snakke.
- Kode rød. - Det er en skandale.
Guttungen kan høre oss snakke.
Kan du virkelig forstå meg? Forstår du hva jeg sier til deg nå?
Jepp.
Kan jeg få en kjeks?
Nei, vent. 10 kjeks.
Nei. Kan jeg få 20 kjeks?
Vær kul. Løsne litt på halsbåndet mitt. Det er dunpels under smykket.
Owen, skatten, kan vi bare snakke om hvor pen jeg er?
Jeg er så nervøs at jeg glemte hva jeg skulle si.
Jeg vet hva jeg ville spørre om. Kan du lære oss å bruke en bedriten boksåpner?
Nok. Ta dere sammen.
Jeg visste det ble bråk med han når jeg luktet på baken hans.
Jeg er her på et viktig oppdrag for Hjemmestjernen og forventer samarbeid.
Vent. Hvor kommer du fra?
Der vi alle kommer fra. Hjemmestjernen.
- Hva? - Utrolig.
- Det er sant. - Hva snakker du om?
For tusener av år siden kom hunder fra Hjemmestjernen for å kolonialisere.
Alle jordhunder stammer fra de hundene.
Hvilken Hjemmestjerne?
Hunder og mennesker bør ikke snakke sammen.
Har du aldri hørt om Hundestjernen? Den heter Sirius.
- Kjenner du også til dette? - Bestemor pleide å fortelle historier.
Oldefaren min fortalte meg at han måtte dra via Uranus for å komme hit.
Venter du at jeg skal tro at det er en planet som kun er befolket av hunder?
Vi forventer ikke stort fra arten din. Gå ut så vi kan gjøre tingene våre.
- Gå og lek, gutten. - Jeg trenger ikke å gå ut.
Unnskyld meg, men sa du noe om et oppdrag?
Stemmer. Takk. Jeg er blitt sendt hit for å lage en rapport om jordhunder.
- Hva? Som en karakterbok? - Ja.
Sitt nå. Jeg skal observere livene deres og så gi dere karakterer
utfra hvordan Sirius-kodeksen for verdighet og dominans blir overholdt.
Skal vi få karakterer?
Jeg avleverer min rapport direkte til vår edle flokkleder,
Grand danoisen.
- Hva? - Den beste hunden?
- Sjefshundedyret. - Jeg må tisse.
Grand danoisen er oppskjørtet over rykter som har versert i galaksen
om at jordhunder kan ha gått bort fra oppdraget sitt
og mistet kontrollen over planeten.
Det er til og med et rykte som hevder at mennesker har hunder som kosedyr.
Å, du godeste. Det er sprøtt. Er ikke det sprøtt?
- Supersprøtt. - Hvem ville sagt en sprø ting som det?
Vent. Du tror ikke helt alvorlig at hunder bestemmer...
Kan vi få litt luft? Jeg føler meg litt svimmel.
Ser du dette? Jeg kjøpte det.
Jeg setter det på deg fordi du er hunden min. Jeg eier deg.
lgnorer fyren i rød dress.
Idéen om at hunder bestemmer er bare så søkt.
Søke etter hva?
Jeg lærer deg og forteller deg hva du kan og ikke kan gjøre.
- Forstått? - Jeg er fri.
Kast balllen. Kast frisbeen. Kast pinnen. Kast noe, spiller.
Jeg vet hva du tenker, men det er ikke sånn det funker her.
Baker, hvem snakker du med?
- Bare hundene. - Du snakker som om de var mennesker.
- Man må det. For å dressere dem. - Kom an, folkens. Vi stikker.
Connie, jeg ville ikke latt hunden min vanke med den galningen.
For en galning.
Det er nok. Dere gjør meg sprø.
Det teite preiket om Hundestjernen, Grand danoisen.
Jeg vil ha bevis. Vis meg bevis.
- Det holder for meg. - Kan du kjøre?
- Han kan krasje. - Jeg er en utmerket pilot.
Jeg støtte på noen sterke vinder forleden kveld.
- Vent. Hva er denne saken? - Vær forsiktig. Det er bjefferen min.
En kommunikator. Den ble litt ødelagt under landingen.
- Litt? - La oss få se deg fly en.
Brukte du denne i går kveld?
Den kortsluttet, og du ble fanget i strømmen.
Nå snakker jeg med deg, men jeg kan ikke kontakte Sirius.
- Jeg tipper jeg kan fikse denne. - Labbene unna bjefferen.
Nei, jeg er flink til disse greiene.
La oss se det i øynene, jeg kan ikke gjøre den verre.
Det blir jobben din. I morgen starter jeg å gi resten av dere karakterer.
Jeg vil se hvordan dere har tatt kontroll over menneskene og planeten.
- Absolutt. - Ikke noe problem.
- Vi skal vise deg. - Dere er i trøbbel.
Ser deg i morgen.
- Om du ikke... - Slapp av, Hubble.
Navnet mitt er Canid 3942.
Jeg kaller deg ikke et nummer. Jeg har gitt deg navnet Hubble.
Når startet disse menneske og hund- forholdene, forresten?
For tusenvis av år siden.
Hvorfor i all verden ville vi gjøre det?
Tro det eller ei, her blir hunder kalt menneskets beste venn.
Venn? Hunder trenger ikke venner.
- Alle trenger venner. - Hvorfor det?
Jeg er nok ikke den beste personen å spørre, siden jeg ikke har noen.
Skravler dere to her inne?
Det er bisken sin...
Forsiktig. Velter du denne, så kommer vi til å bli ganske tussete her.
Ikke vær uforsiktig med disse greiene.
Moren din og jeg blir ferdige med å male spisestuen i morgen.
Og da er det på tide å flytte igjen.
Jeg tror dette er yndlingshuset mitt så langt.
Mitt også.
- Har du det bra? - Jeg har det bra.
Superdupert, da.
Greit, vennen, sov godt.
Du også, stabeisen Hubble.
Jeg tror han forsto meg.
Om én person til tørker av hendene sine på meg...
Gjorde du...
Jeg drakk fra den skålen.
Jeg ber kun om at du viser litt respekt.
- Hvorfor gjør du det? - Fordi jeg trenger søvn.
- Hvorfor snur du deg rundt sånn? - Nok spørsmål.
Vi har en stor dag i morgen. Skru av lyset.
Hubble. Bare ett til.
Hvordan kan hunder kontrollere en hel planet helt på egenhånd?
Ikke for å være kjip, men dere er ikke særlig intelligente.
Jasså? Hvem har lært opp hvem hele dagen, geniet?
Det kan være du kjenner til hvor du bor, men jeg vet mye mer om der jeg bor.
Og én ting jeg vet er at hunder ikke bestemmer.
Vent til du ser hvordan vi bestemmer over ting her nede.
Vi skal gi deg en stor omvisning.
Jeg skjelver ikke fordi jeg er nervøs. Det er fordi jeg er spent.
- Unnskyld meg. Jeg må gå først. - Hvorfor det?
Du vil ikke ha noe å gjøre med meg før jeg har vært i skjønnhetssalongen.
Du skjønner at her på Jorden får vi mennesker til å gjøre det viktigste.
Hår, negler, tilbehør.
Vi har egne til å klø oss på ryggen.
Jeg har min egen sjåfør.
Jeg har en egen som gjør innkjøp for meg. Sett det på kortet.
De lager smørbrødene, jeg spiser dem.
De varmer opp setene, og jeg ligger på dem.
De planter trærne, jeg tisser på dem.
- Vi får hva vi vil ha. - Vi gjør hva vi vil.
Vi går hvor vi vil.
Det kan se ut som at folkene bestemmer, men vi plukker ikke opp deres bæsj.
- Kan ikke si noe på den siste. - Ganske kult, hva?
Hva synes du, herr Hund fra rommet?
Dere er kjæledyr alle sammen.
Late, grådige, bortskjemte, udugelige. Dere har mistet all verdighet.
- Påvirker dette karakterboken vår? - Hva tror du?
Jeg har ikke noe valg. Jeg må stryke dere.
- Stryke dem? - Vi kan ikke stryke. Det ville vært ille.
Unnskyld meg, Mr Hubble, men vi har vært borte fra Hjemmestjernen så lenge.
Kanskje om du hjalp hukommelsen vår litt?
Ja. Vær læreren vår, Hubble.
Ikke jobben min. Jeg lager rapporten min og drar.
Drar?
- Drar han? - Hva mener du med dra?
De sender en retriever for å hente meg.
Så vi har fremdeles tid til å forbedre oss?
Vær så snill å hjelp oss, Hubble. Vi vil ikke stryke.
- Vi vil være mer som deg. - Absolutt. lntelligent, verdig.
Hvem lurer vi? Vi kan bare drømme om å bli så verdige som Hubble.
Jeg vet nå ikke det.
Jeg er kanskje en gammel hund, men jeg liker å lære nye triks.
Å, vær så snill.
Vær så snill...
Kom an, vær så snill.
Vanligvis bifaller jeg ikke tigging, men jeg kan lære dem en ting eller to.
Hubble er læreren vår.
Men ikke noe tull, forstått?
I morgen skal dere begynne å være "siriøse".
Det er din time, undervis. Du er hunden.
Jeg visste ikke at jeg hadde gjort sånt inntrykk. Virker som de ser opp til meg.
Hvis jordhunder liker deg, er de ikke redde for å la deg få vite det.
Enda et fint eksempel på menneskenes intelligens?
- Jaggu. - Jeg vet det.
Endelig, ikke sant?
Jeg gleder meg til å begynne på det nye stedet i Metro Village.
- Så snart? - Det er drømmehjemmet vårt, skatten.
Jeg gleder meg til å komme inn og starte.
Du sa det om dette huset, mamma,
og huset før det og det før det.
Det er det vi gjør, skatten. Du vet det.
Jeg vet det. Jeg skulle bare ønske at vi kunne bli ett sted.
Bare én gang. For godt.
Det gir bedre mening økonomisk sett å bo på stedet vi restaurerer.
Smil.
Og vi flytter til et finere sted hver gang vi flytter, ikke sant.
Men dette stedet virker fint nok for meg.
Skatten, det er en nydelig kompliment.
Men jeg vedder på at du vil like det nye stedet aller best.
Skatten, kan du flytte deg? Jeg vil ta maleriet for seg selv. Takk.
Og denne gangen begynner du ikke helt alene... For du har Hubble.
Hallo. Jeg bare...
- Hvor var du? - Med mamma. Hvorfor bryr det deg?
- Hvorfor hyler hunder mot månen? - Kun prærieulver gjør det.
Men det er ikke månen. De hyler mot Hjemmestjernen.
- Sirius? - Rett til venstre, to stjerner over.
Prærieulver har hjemlengsel, sytemikler.
Når den retrieveren du snakket om kommer etter deg,
planlegger du å dra tilbake med han?
Dette er kun et midlertidig oppdrag.
Ja vel. Jeg skjønner.
Jeg verdsetter at du er vert for meg, men...
Det er greit. Jeg er vant til midlertidige oppdrag.
Greit. Klasse. Første time.
Verdighet kommer innenfra.
På Sirius begynner vi hver dag med meditasjon.
Legger oss gradvis i fredelige stillinger,
for å oppnå en høyere bevissthet
og frigjøre våre lavere dyriske impulser.
Overgi dere.
Pust inn, pust ut.
Inn og ut.
Slapp av.
Gi slipp på det.
- Unnskyld meg. - Shep spiser menneskemat noen ganger.
Så heldig for oss.
Denne skal utenfor parken.
Slett alle distraksjoner fra sinnet.
- Var det en ball? - Jeg kunne sverget på at jeg hørte en ball.
Fokus er nøkkelen til fatning for hundedyr.
- Var det en ball? - Jeg tror det var en ball.
- Jeg tror nok det var en ball. - Jeg henter den.
- Du henter ikke noe. - Ligg unna, bokser. Den er min.
Hva skjedde? Gikk jeg glipp av noe?
Baker.
Se på dette.
- Gi tilbake ballen min. - Jeg har den ikke.
Kan ikke du snakke til hundene dine og si at de skal gi den tilbake?
Snakk til dem, bikkjegutt.
- For en særing. - Hunden din er en særing som deg.
Ta han.
- Folkens. - Slutt med det.
Hvem skal tvinge meg?
Connie.
Hva skal du gjøre nå, Baker?
Be hundene slutte, Baker.
Bare reis deg langsomt.
Om de hundene biter oss, går pappaen min til sak.
Gi meg ballen, Wilson.
Her, men jeg vedder på at de løper etter deg.
Behold den. Jeg bryr meg ikke om det.
- Er dette den eneste du har? - Bare behold den.
Dere har vel ikke noen baller da?
Ser vi deg uten dem, så er du dau, Baker.
Da er du virkelig dau.
Løp.
De er noen skikkelige duster.
- Hvorfor vanker du med dem da? - Jeg vet ikke. Vi vokste opp sammen.
Jeg kunne vel vanket med deg.
Kan du følge med på hundene et øyeblikk? Jeg vil se til Hubble.
Kult.
- Har du det bra? - Hvorfor grep du inn sånn?
- De kastet sten på deg. - Sirius-hunder slåss selv.
Hvorfor ville du risikert noe for meg?
Fordi du er hunden min.
Og det er det venner gjør, ikke sant?
- Du støttet meg, også. - Jeg gjorde det, ikke sant?
Hvorfor ville jeg gjøre en slik teit ting?
Jeg tror de vil kaste ball.
Vil dere ha denne? Er det denne dere vil ha?
- Er dere klare? - Vil ikke hunden din være med?
Jeg tror ikke han kan det. Eller kanskje han ikke er flink nok.
Se. Han vil prøve.
OK. Hent den.
- Jeg klarer dette. - Jeg har den. Den er min.
Hva driver jeg med?
- Jeg har den. - Vent.
Jeg har den ikke.
- Nå skjønner jeg. Det var bare en prøve. - Har Barbara Ann den?
- Gjør det igjen. - Vi gjør det en gang til.
- Denne er til deg, Hub. - Denne er min.
- Har du sirup i baken? - Det var dårlig kastet.
Du klarer dette. Det vet jeg du kan.
Vis dem. Vis dem hva du er laget av.
La oss prøve dette én gang til.
Jeg klarer det.
Jeg skal vise dem.
- Kong gulrot. - Bra splasj.
- Går det bra med han? - Spradebasse.
- Kan du lære meg det? - Er det vannet rent?
- Det går bra med han. - Bra?
- Han tok bare av som en 7 47. - Han er god til å hoppe.
- Som de hundene med frisbeer. - Hunder flyr ikke.
Hva er det med hunden din?
Du kommer ikke til å tro meg.
Jeg kan holde på en hemmelighet.
Det holder for meg.
Vi hadde en avtale. Du skulle ikke fortelle noen om dette.
Ikke skyld på meg. Det var ikke jeg som hoppet 150 meter rett foran henne.
Jeg prøvde bare å ta ballen.
Hubble, du fløy.
Vi har sterkere tyngdekraft på Sirius.
Den er mye større enn Jorden.
Du er som en astronaut på månen. Kan du hoppe høyere og lengre?
Jeg kan gjøre mange ting. Det jeg ikke klarer er å ta imot den irriterende ballen.
Den stenen rundt halsen din, er den fra verdensrommet?
Vi går med dem alle sammen. Et kjennemerke.
- Hva betyr den? - Den betyr hjem.
Her. Legg deg ned litt.
Vi må jobbe med bjefferen.
- Ikke. - Kan du bare...
Så det er derfor du har de tommeltottene. Du er en veldig snill person, Owen.
- Takk. - Vi bør fortsette å jobbe.
Shep, du kan ikke fly.
Du kan prøve alt du vil. Du er en jordhund.
Tre, to, én...
Utskytning.
Opp, opp og bort.
Barbara Ann.
Vi er bekymret for hva han kanskje lærer...
Jeg tror jeg kan fly.
Tony?
- Teite ting. - Jeg har den.
- Jeg har den også. - Ser du hva faren min har bygget til deg?
Hvis du bodde her ville du hatt ditt eget hus.
Kom deg tilbake.
3942.
Ikke rør. Det må være en form for kode.
Er ikke du 3942?
3942 her. Jeg er her.
- Dette er 3942. - 3942, vennligst svar.
- Jeg svarer. - Jeg tror ikke de hører deg.
Visitas bekreftet. Ankomst av Grand danoisen bekreftet.
- Å, nei. - Ankomst?
- Gjentar: Grand danoisen ankommer. - Når?
Det begynner å bli sent, folkens.
- Hva var det? - Ikke noe.
Har du det bra? Du ser litt blek ut.
Nei, jeg har det bra.
- Grand danoisen kommer hit. - Dette er ille.
Hun kommer ikke til å bli glad.
- Er Grand danoisen en hunn? - Selvsagt.
Jøss.
Alt er over nå. Hun kommer til å forvente en skikkelig velkomst, stor omvisning.
Da gjør vi det. Vi gir henne det.
Du forstår ikke. Når hun ser hva jeg har sett her, vil hun gi ordren.
Hvilken ordre?
Kom an, Hubble. Si det. Hva er det verste hun kan gjøre?
Global tilbakekalling.
- Global hva? - Tilbakekalling.
Alle jordhunder blir beordret tilbake til Sirius for straff og omskolering.
- Hun kan ikke gjøre det. - Det blir gradvis.
By etter by, dag etter dag. Men stol på meg, hun kan det.
- Hvorfor skulle hun det? - Jeg sa det.
Det er ikke meningen at jordhunder skal være kjæledyr.
Alle hunder borte.
- Vi kan ikke la det skje. - Det vil ikke være opp til oss.
Nei, jeg mener at vi kan jobbe med hundene.
Lære dem å gi en kongelig velkomst.
Vi finner på noe som viser henne hvordan de bestemmer.
- Jeg kan late som jeg er ditt kjæledyr. - Nei, sir.
Jeg har alt nok trøbbel med henne. Ikke på vilkår.
- Hva gjorde du galt? - Det at vi snakker sammen nå.
Det er et problem, husker du? Jeg gjorde det.
Er det litt kjølig for deg her ute, Nelly? Vi tar deg inn og varmer deg opp.
Jeg vet det er vanskelig å tenke seg en verden uten hunder, Owen,
men du kan ikke fikse ting som er utenfor din kontroll.
Jeg prøver ikke på det.
Men om du forsvinner, og alle de andre hundene forsvinner,
da...
Hvem skal være bestevennen din?
Når Grand danoisen kommer må vi ønske henne velkommen med pomp og prakt.
Deres stolthet og ære bør sprenge seg frem.
- Shep! - Unnskyld.
- Spaghetti og kjøttboller. - Det er dråpen. Dette er håpløst.
Dere forlater Jorden for alltid.
Det er det som kommer til å skje om dere ikke skjerper dere.
Dette er Grand danoisen, ikke en cocker-puddel eller shih tzu.
- Hun henger dere etter halen. - Hengt opp?
Ikke halen min.
- Hva sa han? - Han er litt stressa.
La meg snakke til dem et øyeblikk.
Dere forstår at dere må vise hva dere er gode for.
Vise at dere er verdige til å bo her og bli hos menneskene dere elsker.
- Vi vil det mer enn noe annet. - Vi gjør hva enn vi må.
Det vet jeg dere vil.
Bare gjør deres beste.
De reagerer vanligvis bedre på litt oppmuntring.
La oss begynne på nytt.
Når danoisen passerer må dere bukke dypt for henne.
Ingens hode må noensinne være høyre enn hennes.
La oss øve. Jeg spiller henne.
Takk, jordhunder. Hyggelig å se dere.
Jeg er glad for å besøke den fine planeten deres. Er det ikke nydelig her?
La-di-da, og så videre.
Ikke dårlig.
Ikke dårlig? Det var kult.
Det var bra. Jeg vil oppmuntre dere alle til å øver mer.
Det er innstilling. Verdig, Sirius.
Har vi funnet ut av en måte å overbevise henne om at vi bestemmer?
Connie hadde en idé. Fortell han om planen din.
Når en stor leder besøker Det hvite hus
har de en gallamiddag.
Det er så herlig å være samlet slik, jordhunder. Vi burde gjøre det oftere.
Det blir vanskelig, Deres Majestet. Jeg tilbringer somrene her, vintrene i Miami.
Jeg tilbringer også somrene her, men vintrene i "Bersjami".
Å, Nelly.
Det var flaut. Jeg har det bra.
Bring inn forretten.
- Se på den biffen. - Jeg sa jeg var skrubbsulten.
- Hils kokken og si det er meget bra. - Nydelig.
Det er en pølse, ikke en hot dog? En hot dog ville vært feil.
Kan jeg ta en bit med en gang? Middels godt stekt. Se.
Kontroll.
Deres Majestet, jeg vil gjerne unnskylde på forhånd for prompingen min.
- Er det biter av kylling? - Nei, skatten. Det er paté.
- Hva snakker hun om, paté? - Det er fransk for et kjøtt-biprodukt.
Kan du sende meg pateen?
Jeg må si at menneskene er mye tammere enn jeg forventet.
Tusen takk skal du ha.
Har noen annen Grand danois noen gang besøkt Jorden?
- Du snakker til meg. Det må ikke skje. - Riktig.
Det er evigheter siden forrige besøk.
Jeg vedder på at dette blir den stiligste velkomsten noen danois har fått..
Vi er i skikkelig trøbbel.
TIL SALGS
- Ser ganske fasjonabel ut der. - Hei, skatten.
Vi har en veldig stor dag i morgen. Vi skal selge, selge, selge.
FORBEREDELSER GRAND DANOISEN
Fokusér på ballen. Vær ett med ballen.
Greit, Hub. Gå til sengs.
Jeg tror bare at jeg kan bli ganske god i denne leken.
Hva er poenget om du ikke skal være her lenge nok til å leke?
Det er uansett bare et tåpelig spill.
Er du opprørt?
Men det er ikke over deg, ikke bekymre deg.
Vil du ha en kjeks?
Nei.
Det er vanskelig å dra fra hjemmet sitt. Jeg vet det.
Men det er ikke hvor du er, Owen, det er hvem du er sammen med.
Moren din, faren din og deg, sammen utgjør dere et bra hjem.
Takk.
Slukk lyset.
Jeg tar meg av deg senere.
- Greit, du må fortelle meg det. - Hva?
Hvorfor går du rundt i ring sånn der?
Jeg bygger et mentalt gjerde.
- Unnskyld? - Et mentalt gjerde.
Det hjelper for å holde negative tanker unna mens man sover.
Ja, klart det.
Ville du likt å aldri noensinne ha mareritt igjen?
- Aldri? - Aldri noensinne.
Der. Sov nå.
Mentalt gjerde. Kan ikke tro du gikk på den.
Lukten av småkaker...
i luften hjelper deg å selge huset.
Småkaker i luften vil selge huset.
Nei, jeg merker det. Dette kan være dagen.
Owen, dette er en operasjon for hele familien. Opp og hopp.
Nei, mamma, jeg må jobbe med hundene i dag.
- Owen, jeg trenger deg her i dag. - Mamma.
Hva?
Det er ikke noe som er viktigere enn at jeg lufter hundene akkurat nå.
Owen, vi har fått noen interessante telefoner fra naboer i det siste.
En spesielt interessant kom fra moren til Connie i går kveld.
Pappa og jeg tror det er på tide å avslutte engasjementet med hundene i nabolaget.
Men mamma, hundene trenger meg mer nå enn noensinne.
I dag er det bruk for deg her, med mennesker.
Jeg vil at du skal komme ned om ett minutt.
Ikke bra.
Pappa, se opp for Hubble.
- Den hunden. Ikke i dag. - Jeg skal ta han.
Jeg har han. Du blir. Jeg binder han fast på forsiden.
Du sitter pent her ute og sier: "Hallo, det er åpent hus dag. Kjøp, kjøp, kjøp."
Det er hva du skal si til dem, OK?
Hun der har en liten terrier i seg.
- Se, det er den gale hunden. - For en frik.
Han er helt alene.
Og det burde greie seg.
- Hva var det? - Et sonisk brak.
Smil.
Søtt.
- Var det et sonisk brak? - Det gir ikke mening.
Owen, bytt skjorte. Du må dele ut prospektene til gjestene.
Da jeg var barn pleide jeg å høre det ofte, men vi bodde like ved en flybase.
- Det er rart. - Owen, kjapp deg.
Takk.
Flott. Tusen takk.
Mamma?
Hyggelig å møte deg.
Jeg har lett etter deg alle steder.
- Det er bare å gå rundt i huset. - Jeg finner ikke Hubble.
Jeg er sikker på at han er her et eller annet sted, skatten.
Hubble er borte.
- Gi han til meg. - Jeg prøver.
- Jeg lukter dem. - Det er Frankie og Fred.
Grand danoisen kan komme i dag. Vi kan ikke miste han.
Rett kant.
Helt pinnekort.
- Vi gir han en tett barbering. - Ja, barbering.
Jeg sa hunden, din taper.
- Der er han. - Hjelp.
- Kom dere bort fra han. - Slutt med det.
Jeg skal ta deg.
- Jeg stikker. - Ta han.
Hubble, løp.
- Når jeg får tak i baken din, da biter jeg. - Den lille er min.
Ryggen min.
Rødt lys.
Vi er lovlydige borgere.
- Der er de. - Grønt betyr gå.
Der løper de.
Der borte.
Vi har dem nå.
Owen, det er fest.
Hva var det i den gassen? Jeg ser ikke klart.
Owen, hva gjør du?
Hva er det som skjer?
Grand danoisen.
- Det er en stilig dame. - Stille.
Kan noen be henne om å holde seg i fokus?
Løp.
Ned.
Mamma, pappa.
Bukk dere ned.
Alle hyller Hennes Kongelige Høyhet.
- Det er ikke noen hund. - Hva er den tingen?
Det er en rotte med parykk på seg. Det er en parykk-rotte.
Hva er det i veien med dere? Vet dere ikke hvem dette er? Følg med.
Deres Majeschtet, for en vidunderlig storartet overraskelse.
Vi lurte på når du ville få den kongelige i gir og komme hit.
Kan jeg bite han? Jeg gjør det om du vil.
Du har mye å gjøre rede for, 3942.
3942. Det er nummeret mitt. Jeg er ikke her akkurat nå. Legg igjen beskjed.
- Ta deg sammen, Canine. - Unnskyld. Nå er jeg helt alvorlig.
Jeg er Sirius.
Er det ikke én eneste av dere
som vet hvordan man gir sin leder en skikkelig velkomst?
Dere er så godt som døde nå.
Bli med meg, alle sammen.
Jordhunder og du, 3942,
for en skam.
- Hva skjer? - Ikke noe bra.
Om det får deg til å føle deg bedre, så visste vi at du ville drite deg ut totalt.
- Tilbake. - Ja, med en eneste gang.
Det forekommer meg at alle rykter jeg har hørt om hva som skjer her er sanne.
Ingen dominans, ingen verdighet.
Vi hadde planlagt galla...
- Hold tåta. - Nok.
Den lille velkomstfesten din var meget avslørende, 3942.
Jeg har intet annet valg enn å gi ordre om global tilbakekalling.
Jeg har sett alt jeg trenger å se.
Vent.
Nei, det har du ikke.
Du kan ikke ta dem bort. Vær så snill.
Hunder betyr så mye for verden, og du har ikke sett noe av det ennå.
De beskytter oss og holder oss med selskap.
De advarer oss alltid hvis noe ille kanskje skjer.
Noen hunder jobber til og med sammen med politi og brannmenn
og gjør forbløffende ting. Ting mennesker aldri kunne gjort på egenhånd.
Noen hunder hjelper mennesker som ikke kan se, de viser vei.
Vi er avhengige av dem til så mye.
Du burde være stolt av dem, for mennesker elsker hunder.
Visste du det?
Mennesker og hunder elsker hverandre.
Jeg er fremdeles nysgjerrig på hvorfor en menneskelig gutt snakker med meg.
- En morsom historie. - Gjorde du dette?
Det er ikke Hubbles skyld. Jeg mener, 3942.
- Det er ikke hans skyld. - Det er best du går, Owen.
Jeg er lei for det.
Men vær så snill og tenk på hva jeg sa.
Kjærlighet?
Her kommer de.
Hubble.
- Hva skjedde? - Hun bestemte seg for å dra hjem.
- Er alt over? - Alt er over.
- Ja. - Du klarte det, Owen.
Vent. Hva med deg, Hubble? Er du her?
Jeg er her.
Jeg kan ikke tro det. Jeg trodde jeg ødela alt.
Hvor går alle sammen?
Jeg tror alle er slitne.
Vi kan feire senere, ikke sant?
Nå kan vi kaste ball, Hub.
Jeg vet at det blir vanskelig å ikke dra tilbake til Sirius,
men det er ikke hvor du er, det er hvem du er sammen med, ikke sant?
Ja.
Hva er det, Slep?
Den pene gullklumpen min.
Wilson?
Det er jenta mi, min søte Nelly.
Ja, du er søt.
Hva?
Jeg vet at jeg ikke har vært den mest hengivne hund.
Det er OK. Du er annerledes, Hub. Jeg liker det ved deg.
Men jeg har sett hvordan andre uttrykker seg overfor menneskene sine.
Jeg vil du skal vite at jeg liker deg.
Jeg er bare ikke vant til alle skikkene her.
Hubble, det er helt i orden.
Du sa nettopp at du liker meg. Hvor mange får høre det fra hunden sin?
Owen.
Skatten.
- Mamma? - Ms Ryan er her.
Hun vil snakke med deg.
Om hva da?
Jeg kjenner alle Barbara Anns bevegelser. Jeg vet alle steder hun ville gått.
Du forstår ikke. Det er som om hun ganske enkelt er sporløst forsvunnet.
Nelly.
Å, nei.
Jeg forstår ikke hvordan han ikke vet noe om hva som skjedde.
Og nå når dere flytter, hvor står resten av oss?
Det er ikke Owens skyld.
Connie, gå inn.
- Han prøvde å stanse dem. - Stanse hvem, Connie? Hvem tok dem?
Hundene.
De andre hundene.
Fra verdensrommet.
Kanskje det er best at dere drar.
Det er på grunn av at vi har flyttet så mye, ikke sant?
Jeg er sikker på at det ikke hjelper.
Salget av huset er ikke gått endelig gjennom.
Det er ikke for sent å ombestemme seg. Hva gjør vi?
Vær så god.
Flyttefolkene kommer hit klokken ti i morgen.
- Hvor er capsen din? - Jeg finner den ikke.
Owen, du vet at vi får en annen hund til deg.
Snart. Det lover jeg.
Kanskje det ikke er meningen at jeg skal ha en, mamma.
Ikke si det. Ingen fortjener en hund mer enn deg.
Og til slutt i kveld, dette er under kategorien "underlig".
Det har vært en drastisk økning i antall hunder som er meldt savnet i staten.
Myndighetene er forbløffet over forsvinningene,
men sier at de gjør sitt beste for å sniffe seg frem til de skyldige.
Vi ses i morgen kveld.
Hubble, jeg er lei for det.
Jeg sviktet deg.
Jeg skulle holdt tåta der oppe på åsen.
Jeg håper jeg ikke lagde problemer for deg ved å snakke.
Jeg tenkte ikke på...
Jeg tenkte bare ikke.
Nå mister alle hundene sine, og det er min skyld.
Jeg vet at du ikke kan høre meg.
Jeg savner deg så mye.
Jeg har aldri hatt en venn som deg.
Jeg ville så veldig gjerne at du skulle bli her med meg,
men jeg...
Jeg vet at du har hjemmet ditt der.
Jeg håper at jeg ikke ødela alt for deg.
Jeg håper at de ikke er slemme mot deg.
For du er en flink bisk, Hubble.
Du er det.
Du er en flink bisk.
Du er det.
Du er en flink bisk.
Jeg har ofte lurt på hva det var med mennesker
som kunne føre så mange av vår art på villspor,
hva det er som får oss til å oppgi vår dominans.
Kom igjen, 3942.
Snakk. lnformer meg.
Jeg tror det er vennskap.
Mennesker og hunder lever side om side på Jorden og de har et hjem sammen.
Et hjem. Det virker som det fører til mye lojalitet.
Jeg må spørre deg nå. Hvor ligger din lojalitet?
3942?
Jeg foretrekker navnet Hubble.
Owen. Det er på tide å dra.
Ha det.
Pappa? Var det enda et sonisk brak?
Nei, O. Det var bare flyttefolkene som lukket døren.
Kom an. Vi må virkelig komme oss avsted.
- Pappa. - Beklager. Hull i veien.
- Nei, det bråket for mye. - Owen.
Det bråket for mye.
- Pappa, stopp, vent. - Hva er det?
- Stopp bilen. Jeg glemte noe. - Hva?
Owen.
- Hvor skal du? - Hundene.
Jeg vet at jeg hørte det.
Vær så snill.
Se på den skyen der oppe.
Ja.
Her, bisken.
Denne knappen, ikke sant? Ikke rør den.
Jeg vet hva jeg gjør.
Vent.
Hør her.
- Vi er hjemme. Jeg har savnet deg. - Det er vennen min.
- Det er godt å se deg. - En lang flytur.
Det er siste gang jeg reiser med romskip.
Der er hun.
Hei der, mamma.
Hei, folkens, jeg er tilbake.
Hallo, pappa.
Se, mamma. Han er tilbake. Si hei, Shep.
Er du her?
For godt?
Jepp.
Grand danoisen erklærte at jordhunder er en annen rase.
Jeg har virkelig savnet deg.
Jeg vet det. Jeg hørte det.
Hørte du det?
Jeg synes du er veldig flink, også.
Jeg glemte det nesten.
Hun sa jeg kunne bli på én betingelse.
Var det bjefferen din igjen?
Hubble?
Jeg har så mange flere spørsmål å stille deg.
Hvordan skal jeg vite hva du tenker?
Begynn å pakke ut.
Vi er hjemme for godt.
Hubble, flink bisk.